2 Muita pienituloisuusmittareita
Tavallisin tapa tarkastella pienituloisuutta on käyttää pienituloisuuden rajana 60 prosenttia kansallisesta keskitulosta. Tätä mittaria käytetään yleisesti esimerkiksi eurooppalaisissa vertailuissa. Pienituloisuutta voidaan kuitenkin kuvata myös muilla mittareilla, jolloin saadaan laajempi kuva pienituloisuuden kehityksestä ja sisäisestä rakenteesta.
Pienituloisuusraja voidaan määritellä erilaisina suhteellisina osuuksina, esimerkiksi 40 tai 50 prosenttia mediaanitulosta. Esimerkiksi OECD käyttää analyyseissä rajana 50 prosenttia mediaanista.
Niiden pienituloisten osuus, joiden tulot olivat alle 40 prosenttia mediaanituloista, on pysynyt melko tasaisena koko tarkastelujakson ajan; vuoden 2005 jälkeen osuus nousi hieman, mutta on pysynyt keskimäärin 2,4 prosentissa. Alle 50 prosenttiin mediaanituloista jäävien osuus on kasvanut tarkastelujaksolla parin prosenttiyksikön verran, mutta pysynyt hieman kuuden prosentin alapuolella viime vuodet. (Kuvio 4.) Näiden pienituloisuusrajojen alapuolelle jääneiden henkilömäärä on kuitenkin kasvanut selvästi vuoden 1995 jälkeen.
Kuvio 4. Pienituloisuusasteet vuosina 1987–2014 mitattuna 40, 50 ja 60 prosenttina mediaanitulosta
![Kuvio 4. Pienituloisuusasteet vuosina 1987–2014 mitattuna 40, 50 ja 60 prosenttina mediaanitulosta](tjt_2014_01_2016-03-18_kat_002_fi_001.png)
2.2 Pienituloisuus kiinteällä rajalla
Perinteisessä suhteellisen pienituloisuuden mittaamisessa pienituloisuusraja lasketaan joka vuosi uudelleen kyseisen vuoden mediaanituloista. Kiinteällä pienituloisuusrajalla sen sijaan voidaan tarkastella sitä, miten pienituloisuus kehittyisi, jos raja kiinnitettäisiin jonkin edeltävän vuoden tasoon. Kiinteä pienituloisuusraja huomioi ainoastaan elinkustannusten muutokset, mutta ei mediaanitulon vuosittaista vaihtelua, joka voi vaikeuttaa pienituloisuuden ajallista tarkastelua etenkin vaihtelevissa suhdannetilanteissa.
Kuviossa 5 on sekä muuttuvalla että kiinteällä pienituloisuusrajalla laskettuja pienituloisuusasteita vuosille 2005–2014. Kun pienituloisuutta tarkastellaan kuten edellä eli vuosittain muuttuvalla pienituloisuusrajalla, pienituloisten osuus väestöstä näyttää pysyneen 12 ja 14 prosentin välillä vuoden 2005 jälkeen.
Eri vuosiin kiinnitettyjen pienituloisuusrajojen alapuolelle jääneiden osuudet ovat pienentyneet selvästi vuosittain lukuunottamatta vuosia 2009–2010, jolloin osuuksien lasku hieman loiveni. Vuosina 2012–2014 osuus hieman kasvoi. (Kuvio 5.) Mikäli pienituloisuusraja olisi pysynyt vuonna 2014 vuoden 2009 tasolla, olisi pienituloisten määrä ollut noin 655 000 eli noin 19 000 vähemmän kuin muuttuvalla rajalla.
Kuvio 5. Pienituloisuus vuosittain muuttuvalla sekä eri vuosien pienituloisuusrajoihin kiinnitetyillä pienituloisuusrajoilla vuosina 2005–2014, prosenttia
![Kuvio 5. Pienituloisuus vuosittain muuttuvalla sekä eri vuosien pienituloisuusrajoihin kiinnitetyillä pienituloisuusrajoilla vuosina 2005–2014, prosenttia](tjt_2014_01_2016-03-18_kat_002_fi_002.gif)
Lähde: Tulonjakotilasto 2014, Tilastokeskus
Lisätietoja: Kaisa-Mari Okkonen 029 551 3408
Vastaava tilastojohtaja: Jari Tarkoma
Päivitetty 18.03.2016
Suomen virallinen tilasto (SVT):
Tulonjakotilasto [verkkojulkaisu].
ISSN=1795-8121. Pienituloisuus 2014,
2 Muita pienituloisuusmittareita
. Helsinki: Tilastokeskus [viitattu: 17.8.2024].
Saantitapa: https://www.stat.fi/til/tjt/2014/01/tjt_2014_01_2016-03-18_kat_002_fi.html